- Tidligere... - De har kommet seg igjennom.
Trekk dere tilbake fra parken nå. Alle enheter, trekk dere!
- Sanjay Desai. - Han er vår nye kollega.
Jeg har hørt at du hjelper oss med en viktig forsendelse.
- Hva er dette? Er det ditt verk? - Nei, dere har skapt deres eget fall.
Dette handler mer om barmhjertighet enn triumf.
Det ser ikke bra ut. I går retirerte vi til 42nd Street.
- Vi håper å holde frontlinjen... - Hvordan da?
Vi mangler ammunisjon, mat, vann og mennesker. Byen faller snart.
Jeg er uenig. Problemet er at vi har spredt oss for langt.
Vi må holde mindre områder som vi klarer å forsvare.
Hvis vi gjør det riktig, kan vi holde ut til forskerne finner en kur.
Jeg forstår at du vil holde ut.
Men dessverre må vi ut nå, ellers kommer vi alle til å dø.
- Hvor skal vi dra, kaptein? - Til Saratoga Springs, i fjellene.
De har 1000 menn. Der kan vi bli så lenge vi må.
Greit, flykt hvis du vil.
Men jeg drar ingen steder.
Dette er vår by.
En by som vi har lovet å beskytte.
Jeg skal ikke svikte henne.
Hvem støtter oss?
Det har vært en ære.
- Så hyggelig å se deg igjen, Bob. - Mr. Palmer.
Beklager at jeg bare dukker opp, men det gjelder et følsomt emne.
Det er ikke noe bryderi, sir. Det bare forundrer meg at du er på beina.
Sanjay Desai sa han utførte pliktene dine fordi du ikke var arbeidsfør.
Som du ser, stemmer det overhodet ikke.
Jeg er her fordi du er en av de få menneskene som jeg stoler på.
- Selvsagt. Hvordan kan jeg hjelpe? - Får jeg slå meg ned?
Desai og noen samvittighetsløse personer prøver å overta Stoneheart.
Jeg trenger informasjon om en last som har ankommet i New York-
-om bord på skipet Aurora Cutlass.
Jeg hørte Mr. Desai nevne det.
Han avlastet uten tillatelse. Jeg må få vite hvor. Øyeblikkelig.
Du skal få informasjonen før dagen er omme.
Dette er mitt personlige nummer. Ring så fort du vet noe.
Tusen takk, Bob.
Utrolig at Mr. Desai trodde at han skulle slippe unna.
Det gjør han ikke.
- Kan jeg hjelpe deg med noe? - God dag. Er Mr. O'Neill inne?
- Har du en avtale? - Nei.
Beklager, Mr. O'Neill er svært opptatt. Du kan ikke bare dukke opp.
- Si at hans sønn er her. - Du er ikke Mr. O'Neills sønn.
Si at Eldritch Palmer er her. Han vet hvem jeg er.
Eldritch!
- Du har vokst. - Det er lenge siden sist.
Hvorfor går du med stokk?
Jeg har fått en nyre fjernet. Den var nok årsaken til problemene mine.
Godt å høre.
Du gjorde meg nervøs da du dukket opp helt uten videre.
Jeg hadde ikke noe valg. Du svarte ikke på mine tre brev.
Gutta i postrommet har nok rotet dem bort.
- Vet du at min mor døde i vår? - Ja.
Jeg var ikke sikker. Du sendte ingen blomster.
Jeg tenkte på det, men hvordan skulle det sett ut?
Nå som kvinnen er død, gjør jeg noe sentimentalt-
- for å vise at jeg bryr meg? Det hadde du ikke ønsket.
- Hva vil du? - Jeg vil jobbe for deg.
- Jobbe? Hvor da? - I investeringsavdelingen.
De håndterer ikke aktivaene dine godt nok. De er litt for forsiktige.
Det er ikke realistisk, Eldritch.
Dette er en krevende jobb der man må jobbe 80 timer i uka.
Jeg tror ikke at du klarer det.
Jeg har kanskje ikke topp helse, men hjernen min er sylskarp.
Den klekker alltid ut nye måter å tjene penger på. Akkurat som deg.
- Hei, Lee. - Ken Shaw er i konferanserommet.
Eldritch... Jeg vil ikke gi deg en jobb.
Men du kan få dette. 10.000 dollar.
Reis litt. Se verden mens du kan.
Livet er for kort til å sitte innestengt på et kontor.
Jeg akter ikke å ha et kort liv, og jeg vil ikke reise.
Bruk dem som du vil.
Men én ting skal du forstå... Dette er det siste du får av meg.
Med dette opphører alle mine forpliktelser overfor deg.
Lykke til.
Hvor ligger Nayarit?
Det ligger ved Stillehavskysten. De kaller det Mexicos Riviera.
Jeg ble født der. Vannet er varmt og fiskingen er fantastisk.
Det finnes øyer der strigoi aldri klarer å nå oss.
Det høres vakkert ut.
Kjør til siden!
Vi skal ut av New York uansett hva som skjer.
Bagasje?
Det virker som om politiet planlegger det samme som oss.
- Er du her for mer sølv? - Nei.
Jeg ville bare si at vi ikke er trygge lenger.
- Politiet trekker seg. - Fra Red Hook?
Red Hook, Manhattan, Staten Island. Overalt.
- Gud... Har dere funnet Mesteren? - Vi jobber med det.
- Boksen? - Professoren er ferdig.
Men vi har et problem. Quinlan er forsvunnet-
- og vi trenger ham til å tvinge Mesteren inn i den.
Kanskje vi kan hjelpe til. Vårt apparat kan gjøre ham forvirret.
Det fungerer ikke helt ennå. Vi trenger noen deler...
Hørte dere ikke hva jeg sa? Vi har ikke tid til sånt.
Om en dag eller to er hele byen invadert.
- Skal vi stikke som snuten? Aldri. - Gjør som du vil, doktor.
Men du burde bli med meg til klubben.
Hvis det ikke finnes en løsning, kan jeg få oss ut av byen.
Jeg setter pris på omtanken din. Men...
Vi er så nærme. Dette kan forandre alt.
Jeg prøvde iallfall.
Du... Jeg ønsker deg lykke til.
Ikke noe slim. Jeg trodde at det skulle være følere her nede.
Vi må finne en snart. Vi har ikke mye tid igjen.
- Takk. - For hva da?
For at du fortsetter med dette. Med meg.
- Jeg beskytter mine interesser. - Hva mener du?
Når Mesteren er borte, vil avkommet hans løpe rundt.
Apparatet vårt kan gi oss en formue.
- Vi har selskap. - Hvor?
Bak oss.
- Det ser lettere ut på tv. - Ja, de viser ikke dette.
Skyting i Red Hook? Det var lenge siden.
Midt på dagen. Det kan vi glede oss til.
Menneskelige rovdyr på dagtid, strigoi om natta.
- Der er den. - Jøss...
Kommunikasjonslappen er dobbelt så stor som hos de andre.
- Har vi en sjanse? - Hvis playbacken fungerer.
- Er du pessimistisk? - Nei, jeg liker utfordringer.
Der er du. Har ikke Quinlan dukket opp?
- Han var ikke med Goodweather? - Nei.
Han skulle vært tilbake. De eldgamle samarbeider kanskje med Mesteren.
I så fall blir vår oppgave ekstremt mye vanskeligere.
Og dessuten må vi finne Mesteren.
Hva er du så fokusert på?
Et stort antall henvisninger til formørkelser før undergangen.
- Det var solformørkelse nylig. - Det handler om noe annet.
Vi må rygge litt. Tenk på helheten.
Det er et par dager igjen til byen faller. Vi må ut.
Vi må overleve for å kunne kjempe.
Jeg får ingen flere sjanser.
Jeg må gjøre dette nå, eller dø i forsøket.
- Vi kommer oss ikke ut nå. - Vi må finne en annen vei.
Prøv å ta en u-sving.
- Hvor mange valgte å bli? - Fem.
- Av alle i Manhattan og Brooklyn? - Det var ikke mange igjen.
Vi burde aldri ha forlatt Staten Island. Det var vårt.
- Vi kunne ha ridd det ut derfra. - Jeg vet det.
Men borgermester Lyle pratet om at jeg kunne bli New Yorks helt.
Og jeg gikk på det.
Jeg snakket med ESU i Jersey City på andre siden av elva.
De har en trygg sone og ressurser. Vi kan slutte oss til dem.
Hvis vi blir her... Syv av oss, ikke sant?
Da dør vi vel?
Ok, folkens. Nå kommer vi oss vekk herfra.
Det er tre ved vakthuset, og flere på innsiden ifølge Borgen.
Takler dere det?
De er bare vektere. Lasten din er nok der inne fortsatt.
- Hva venter vi på? - Dine ordre, sir. Skal vi gå inn?
- Ja, det skal dere. - Da så. Nå skal vi ha det gøy.
Alle team, kjør i vei.
Stans!
Inntrenger!
Bli her, Mr. Palmer.
Kom igjen!
Sikret!
Søk dekning!
Gå inn!
Anlegget er sikret. Vi har lasten. Og Desai.
Her borte, sir.
Din last, Mr. Palmer.
Mr. Desai... Så hyggelig å se deg igjen.
Takk for at du tok deg av alt for meg da jeg var ufør.
Det sa du jo til mine ansatte. At jeg ikke klarte å jobbe.
Det var ikke min idé, sir. Det var Eichhorst sin.
Jeg beundrer deg. Derfor ville jeg jobbe for...
- Åpne den. - Ja, sir.
Søker du Mr. O'Neill? Han er i dagrommet.
Kjepp.
- Så fæl du er! - Og det liker du.
Hei, far.
Har du en sønn til?
- Det er snart lunsj. Vi må gå. - Ja. Det var hyggelig å hilse på deg.
Jeg hørte om hjerteinfarktet. Godt at du er på bedringens vei.
- Hva vil du? - Takke deg.
- For hva da? - Alt som jeg er i dag.
- Skal det være en spøk? - Tvert imot.
Sjekken som du ga meg for 30 år siden...
Jeg fordoblet pengene på markedet om og om igjen.
Så hele min formue har jeg deg å takke deg for.
En sjekk på 10.000 dollar. Med den opphører mine forpliktelser.
Dra til helvete.
Jeg overtok O'Neill Industries i går. Men det visste du vel.
- Vet du hva jeg skal gjøre med det? - Jeg bryr meg ikke.
Jeg skal stenge fabrikken, sparke ledelsen og selge ressursene.
Og resten skal jeg døpe om til Stoneheart i din ære!
Foretaket som du elsket mer enn meg, min mor eller noen annen-
-kommer til å forsvinne.
- Hva er det som er så morsomt? - Deg.
Har du sløst bort livet ditt på å prøve å hevne deg på meg?
Se på deg! Se hva det har gjort med deg.
Utslitt, sykelig, knapt i stand til å stå oppreist.
Du ser eldre ut enn meg.
Adjø, far.
Jeg kommer til å overleve deg. Jeg skal danse på graven din.
- Lås opp, takk. - Jeg har ingen...
Åpne opp, ellers skyter jeg hodet av deg.
Ok...
- Hva er dette? - En atombombe, sir.
- Hvor kommer den fra? - Russland.
Eichhorst forhandlet fram en avtale og fikk den hit via Egypt.
- Og den andre? - Eichhorst.
- Hvor har han gjort av den? - Jeg vet ikke.
- Noe ble sprengt på Manhattan i går. - Det kan ha vært en slik bombe.
- Hva sprengte han? - Jeg har ingen anelse. Jeg lover.
Det er det samme. Jeg kan nok få bruk for denne.
Hvordan da?
- Hva vil du gjøre, sir? - Ta ham med.
Kontrollstasjon George Washington. Kom inn, Kowalski. Er det noen der?
- Ingen svar. - De har også dratt.
Faen!
Hør etter, førere! Det er politiet. Flytt kjøretøyene deres fra veien.
Dette er politiet. Flytte kjøretøyene fra veien.
Jeg går dit. Cat, Nankin, kontroller, men vent på klarsignal.
- Klart! - Nå går vi.
Opp, Crouse.
Det er langt til Brooklyn. Vi burde bli her og...
Cat, Nankin, det er strigoi i nærheten.
Svar, Cat, Nankin.
Er det deg, Cat?
Lukk opp!
Herregud!
Fy faen! Det er jo sykt. Vi snur.
De er purker! De driter i oss.
Vi kan ikke vente det ut.
Kom igjen, åpne! Jeg har ikke hele natten på meg.
- Kom igjen. - Vent... Kjenner jeg deg?
Ja, vi møttes i fengselet. Kan vi stikke nå?
- Hvordan da? - Vi skal komme oss til broa.
Strigoi kan ikke følge etter oss over rennende vann.
- Vi går. - Kom igjen, Angel!
Løp mot bilen!
Vi må bare komme oss forbi de fire.
Nei!
Nei...
Faen! Det kommer til å ordne seg...
- Påvirker ikke signalet oss? - Nei, bare Mesterens signal.
Via følernes kommunikasjonslapp og inn i strigoienes hjerner.
- Du høres ikke så sikker ut. - Det er teoretisk. Jeg kan ta feil.
Nå er jeg virkelig overbevist.
Du bør nok slå den på nå.
Hallo? Er det noen hjemme?
Vi klarte det! Det funker!
Det var utrolig! De var uten styring.
Ja... Men dere forstår vel at Mesteren så hva dere gjorde?
Han har sikkert allerede en løsning.
Nei, signalet lammet kommunikasjonssystemet helt.
Hvis dere vil stenge ham inne her, kan apparatet hjelpe dere.
Det funket på strigoi, men tror dere at det kan lamme Mesteren også?
- Ja. - Hva sier du, Mr. Fet?
Det er verdt et forsøk. Men han kan ikke bli med.
- Jeg skapte den! - Vil du ha æren for alt?
- Dutch bygde den. Hun fikser det. - Hvorfor gjør du dette, Fet?
- Han lyver og stjeler! - Skjerp deg! Det var en tabbe.
Nei, du visste hva du gjorde.
Mange har måttet bøte for dine tabber. Som Nora og din kone.
Overfallet i Central Park, da?
Halvparten av politifolka i New York er døde på grunn av deg.
Nei, slutt!
Bli liggende, doktor.
Slutt! Dere gir Mesteren nøyaktig det han vil ha.
Han ville elsket det om vi vendte oss imot hverandre.
Professoren har rett. Vi har ikke tid til å krangle.
Hvor har du vært?
- Har du snakket med de eldgamle? - De er døde.
- Bomben? - Sikret.
Bra. Han kan komme når som helst.
Jeg vet at dere misliker hverandre, men du tar unødvendige sjanser, sir.
- Mitt team kan ta oss av dette. - Nei. Men takk for omtanken.
- Er den ikke storslagen? - Takk for at du tok imot meg.
Det overrasket meg at du tok kontakt.
Det er lenge siden sist, og du avviste tilbudet mitt.
Jeg var ung og impulsiv. Forpliktelsen virket skremmende.
Og jeg trodde at jeg med tiden kunne kjøpe meg fri fra dårlig helse.
Nå innser jeg at det var dumt.
- Så jeg håper å få en sjanse til. - Døra står åpen.
Du skal vite at jeg ikke nøler.
Jeg vil stille alle mine ressurser til Mesterens disposisjon.
Hvis det stemmer-
- kommer ditt liv til å forandre seg på helt uante måter.
Mesteren vil gjøre deg immun mot sykdommer og forfall.
Du aner ikke hva det betyr for meg. Allerede som ung drømte jeg om det.
Frihet fra rullestolen. Å være sterk og vital.
Drømmen kan snart oppfylles.
Nå vil jeg få klarhet i vilkårene for vår overenskomst.
- Partnerskapet skal være likeverdig. - Du får stå ved Mesterens side.
- Gir han meg sitt ord på det? - Selvsagt.
Beklager min mangel på tillit. Mange har skuffet meg i løpet av årene.
Foreldre, koner, barn... Alle skuffer oss, Eldritch.
Hvordan kan de ikke gjøre det? De er mennesker.
Men Mesteren er annerledes. Han verken svikter eller forråder deg.
Har vi da en avtale?
Du har gått over grensen for siste gang, Eldritch.
Ved å ta tilbake atombomben som jeg betalte for?
- Gi den tilbake øyeblikkelig. - Selvsagt.
Så snart Mesteren viser seg, og innfrir sitt løfte...
Det handler alltid om deg, Eldritch.
Du krever full betaling uten å fullføre din del av avtalen.
Ta en titt ut av vinduet. Der ser du min del av avtalen.
I bytte har han ikke gitt meg noe.
Mesteren ga deg det hvite, og derfor lever du fortsatt.
Og du gjengjelder ham ved å legge planer mot ham.
Men nå tar det slutt.
- Da får Mesteren din aldri bomben. - Jo da.
Det får han.
Når jeg tømmer deg og markene gjør sitt, får Mesteren dine minner.
Så vrir jeg nakken på deg og bringer deg til stillhet.
- Dette har jeg gledet meg til lenge. - Jeg også.
- Steng av bygningen, Taggart. - Nei. Mesteren vet hva vi har gjort.
- Hva gjør vi nå, sir? - Hent bilen. Jeg må til Setrakian.
- Nå! - Ja, sir.
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.nordicbits.org
Tekst: Silje Hella www.sdimedia.com